SOMME, FRANCÚZSKO 1. SVETOVÁ VOJNA
Pane, kam idete?
Nájsť priateľa.
Ak sa nevrátim, viete, čo robiť.
Počkajte...
Pane!
Pán Tolkien!
Pane. Musíte oddychovať.
Som v poriadku.
Cho te do kasární a počkajte tam.
Musíte ležať.
Podľa lekára sa to môže zhoršiť. Pane...
Hodges, zostaňte tu. To je rozkaz.
Zakryte si tvár! K zemi!
Tá voda bola studená.
Musíte byť v teple.
Do prednej línie je aleko.
V noci to tu bude ťažké, pane.
MLYN SAREHOLE, ANGLICKO
- Bojujte! - Sú v presile!
Potrebujeme posily!
Zober vlajku!
Mám vlajku!
Zastavte ich! Uteká!
Kde je Tolkien?
- Kde je? - Tolkien!
Modlil som sa za mocnú mulicu a pozrimeže,
bol som vyslyšaný.
Kam ideme?
Do Birminghamu. Pobaľte sa.
- Prečo? - Lebo som povedala.
Otec Francis zohnal bývanie.
Veľmi nám pomáha.
Zober škatuľu a zbaľ sa.
Nechcem odísť.
Počúvajte.
My...
Po sem, Hilary.
Čakajú nás ťažké časy,
máme šťastie, že nám cirkev pomáha.
Ke váš otec zomrel...
Ronald.
Ronald!
”Ubi bene ibi patria.‟ Pamätáš sa?
Kde ti je dobre, tam je domov.
Nájdeme si svoje miesto, zlatko.
Uchovaj si toto všetko v srdci.
Ulož to v ňom a bude to tam navždy, sľubujem.
Chlapci, počúvajte ma.
Viete, čo znamená ocitnúť sa v núdzi?
Tam sme teraz?
Ke som bola malá, začínali sa tak všetky romány.
Dobrá, statočná rodina
sa náhle ocitla v núdzi.
Ako unikli?
Natrafili na ohromný poklad.
Alebo sa dobre oženili.
Ja sa neožením.
Tak nám zostáva ten poklad, však?
Mama, ale ľudia len tak nenájdu poklad.
Teba nenachytám, John Ronald.
Ale nie je poklad
ako poklad.
A bodka.
Začnime, Ronald.
Zem sa otriasala pod ťarchou draka,
ke sa plazil k vode,
chrlil oblak jedu,
chrčal a ručal!
Ale Sigurd vyčkal, kým sa drak doplazil nad jamu,
a vrazil mu meč pod ľavé plece
priamo do srdca.
Drak plieskal chvostom, až pukali kamene
a vôkol padali stromy.
A ako umieral,
povedal: ”Ty, kto si ma zmárnil,
toto zlato ťa zničí, ako zničí každého, kto ho vlastní.‟
Sigurd na to:
”Ani sa ho nedotknem,
aj ke nikdy nezomriem, ak ho stratím.
Ale všetci zomrú,
a odvážny človek sa nedá odradiť od toho, po čom túži.‟
Vieš, že to znie smiešne?
Vážne? V latinčine som ešte zábavnejší.
Vieš, čo to znamená? Bezvýznamná bradavica.
Nie.
Si somár, trepeš ako opitý páv.
Ahoj. Máš moje známky?
Ahoj, mama.
Kam si ich dala?
Pane?
Musím ísť alej.
Plyn!
Prive te chlapcov.
Chlapci, mal som pravdu.
Je to obrovská potvora so šupinatými labiskami
a najväčšími klami na celom svete.
Obhrýza, ako sa mi vidí,
stehennú kosť malého chlapca.
Na druhej strane, má tam koláč.
Kráľ Edward? Výborná škola.
Sú to bystrí chlapci, pani Faulknerová.
Veľmi usilovní.
Po Afrike ich matka učila doma,
hovoria mnohými jazykmi.
Ja myslím spoločensky.
Stretnete tam smotánku najlepších rodín Birminghamu.
To bude veľký rozdiel oproti Afrike.
Žijú v Anglicku oveľa dlhšie,
než žili v Bloemfonteine.
Však, chlapci?
Áno, ani oštepy už skoro nenosíme.
Asi ste im ťažko hľadali domov.
Mali jeden či dva dočasné domovy.
Pravdaže, potrebujú sa scivilizovať
v stabilnom a kultivovanom prostredí.
Ako tu u vás.
Mám azda chybičku,
že som priveľmi štedrá k svojim mladým nájomníkom.
Veľmi si ich obľúbim.
Edith, alšia sirota, je mi ako vlastná.
Nový žiak, vztyk!
Tol-Kajn.
Kín, pane.
- Prosím? - Vyslovuje sa to Tolkín, pane.
Nie Tol-Kajn. Prepáčte.
Sadnite si.
Ke že nás dnes ráno trápi výslovnosť,
vyberte si všetci Chaucera.
Pán Tol-Kín sa s nami pokúsi držať krok.
Mackintosh.
Preboha. Goodson-Thomas.
Wiseman.
Pán Tol-Kín.
Prihraj Tolkienovi.
Debil!
Nič nehovor. Ani slovo.
Čo ak sa ma niečo opýta?
Neopýta.
Nezaujímaš ho.
čalej.
Myslíte si, že nemám nič lepšie na práci,
len riešiť vaše šarvátky?
Nie, pane. Určite nie.
Dobré školské vzťahy sú základom vzdelávania.
Vari to u nás neplatí?
Pane, pri všetkej úcte, iba sme hrali rugby.
Azda trochu energickejšie, ale...
Ľudia majú byť priatelia. Bez ohľadu na pôvod.
Od najvyšších vrstiev
po najnižšie.
- Vy a pán... - Tolkien.
To predvediete celej škole.
Do konca štvrťroka budete robiť všetko spolu.
- Ale, pane... - Všetko.
Áno, pane.
- Spravil z nás vazalov. - Nepreháňaš?
To je nemožné. Zámerne ma ponížil.
- A mňa nie? - Nejde o teba.
- Prečo to vravíš? - Je to tak.
Nepochádzam z dobrej rodiny...
Nie, riaditeľovi nejde o teba.
- Ide mu o teba? - Áno.
Lebo si niečo viac.
Som jeho syn.
Edith, hraj alej.
- Christopher. - Gilson.
Christopher, sadni si.
- Gilson, neblázni. - Sadni si.
- Prestaň. - Chris, sadaj.
Sme v knižnici. Sadni si.
Čo?
Ideme na čaj.
- No a? - No...
Ke máme všetko robiť spolu...
Nikam nejdem, v aka.
Ako chceš.
Nechce ísť.
Robert chcel povedať,
že v aka kamarátom si uvedomil,
že za tento trest asi môže
viac než ty,
a chce sa ospravedlniť pozvaním na čaj.
Mal by si byť poctený.
Tvoja inteligencia ho rozhodila.
To by aj teba, keby si mal otca ako Gilson.
Stačí, aby ho v známkach predbehol jediný žiak...
Nie je to ospravedlnenie, ale...
Tak po .
Je to zábavnejšie, než sedieť v knihách.
Mám rád knihy.
Ve aj my.
Geoffrey Bache Smith.
John Ronald Reuel Tolkien.
- Páni, počúvajte. - Tolkien.
Predstavte si,
že strážim pred Barrow's s palicou...
O čo ide?
A poviem vám, nejedzte tam koláče.
Ja som jedol, až mi bolo zle.
To je rodičovská autorita.
”Už som to skúsil. Je to zlé.
”A tebe to teraz zakážem.‟
- Koláče predstavujú... - Všetko.
- Všetko dobré. - Aha.
Tolkien, toto je Barrow's.
Naše kráľovstvo a najlepší čaj v meste.
- Ešte čaj? - čakujeme.
Čo máte pod šiling?
Ale nie toast.
- Briošku, 4 pence. - Jednu, prosím.
- A tri vidličky. - Štyri.
- A čo tá palica? - Palica?
Môj otec je skvelý príklad.
Rozumie hudbe. Miluje hudbu.
V mladosti ju študoval
a komponoval.
Christopherovi uverejnili pár skladieb.
Nie pár. Jednu.
Podaj mi cukor.
Ale keby som chcel byť skladateľ...
Nie. ”Sny o hudbe sú len sny.
”Budeš ako ja. Vzdáš sa ich.‟
Kde je v tom tá palica?
To je metafora. Zabudni na ňu.
Moja matka je rovnaká.
Má rada poéziu. Veľmi.
Ale kariéra básnika sa jej nepozdáva.
Vidí ma ako právnika alebo účtovníka.
Má pri sebe palicu?
Pôjdem po nejakú von, čo povieš?
čakujem.
Vaši sa aspoň rozprávajú.
Ja musím o maliarstve mlčať, vydedili by ma.
- Nie. Popravili. - Tam máš palicu!
Z toho koláča som neochutnal.
Prečo?
Nemal by som ako zaplatiť.
Toto je sladké.
A čo ty?
Čo ja?
Určite po niečom túžiš?
Odísť odtiaľto. Byť slobodná.
Niekam, kde nebudem úbohá sirota
a všetci budú oblečení ako králi a kráľovné.
Nebudem tam hrať na klavír.
Ani nosiť pani Faulknerovej kabelku.
Budú ma zdraviť, oceňovať.
Vítať.
Cho te do kasární.
Poručík Geoffrey Smith je môj priateľ.
Jeho matka...
Napísala mi.
Už týždne o ňom nemá správy.
Ani mne neodpisuje.
Bojím sa, že je...
Musím sa presvedčiť, že je v poriadku.
Vy s tým nič nemáte.
Je to veľmi dobrý priateľ, však?
Najlepší.
Aj on by to pre mňa urobil.
No, sme na polceste,
vrátiť sa potrvá tak dlho ako ísť alej, nie?
Hodges, prosím.
Úprimne pane, ke vás vidím,
musím ísť s vami,
lebo inak poručíka Smitha nenájdete.
Pohľadám nejaké lieky, pane.
Geoffrey, ty podliak, chceš ma pripraviť o strelca?
Páni. Niečo mi napadlo.
Viete, čo mi nesedí na Tolkienových legendách?
- Povedz nám. - Nie sú v nich ženy.
Nemyslím tie bledé, roztrasené panny vo veži.
Ale kypré, plnokrvné ženské.
- Sadnite si. - Z južnej Európy.
Ženy s karafami vína na hlave.
Robbie, vážne nevydržíš potichu sedieť?
Ako naša čašníčka tamto.
Preboha.
Robbie, ak pre tvoje táraniny prehrám...
Prehráš, ale kvôli mne.
Čo teraz čítaš?
Čítam o ríši mŕtvych.
- Aspoň by som rád. - Vidíte?
A náhodou tam vládne obria žena.
Hel, obrovská a nemilosrdná bohyňa.
Je pre teba dosť plnokrvná?
To je naša čašníčka.
Hel?
Áno, vládne ríši mŕtvych. Helheimr.
Tam sa dostanú bojovníci,
ktorí zomreli nesprávne.
- Ako nesprávne? - Pokojne.
Na chorobu, na starobu. Inak než v bitke.
Táto myšlienka sa mi páči.
Takže sa ti páči zomrieť v boji?
Nie doslova.
Zomriem, ako určí osud,
o tom nerozhodujem.
Ale je v mojej moci rozhodnúť, ako budem žiť.
Odvážne alebo ustráchane.
Helheimr! Naše varovanie. Výzva.
Ale najprv sa to nauč vysloviť.
Vyskúšajte ma. Dajte mi úlohu.
- Ukážem vám, ako sa vyhnúť Helheimru. - Vyzývam ťa,
- aby si vydržal 25 minút mlčať. - Sklapni, Geoffrey.
Vážne.
Požiadaj čašníčku o ruku.
- Christopher. - Čože?
Skvelý nápad.
Robbie, neopováž sa.
To je úloha proti Helheimru.
Helheimr!
Madam. Moja dáma z jazera, žena mojich snov.
Poctili by ste ma
spoločnou budúcnosťou...
Mali by sme vytvoriť klub.
- Čo? - Bratstvo.
Nie sme už klub? Klub čajíčkarov?
Klub čajíčkarov,
to je tak pre moju macochu.
Čajový klub.
Neznie to lepšie, ani ke to zopakuješ.
Birminghamskí chlapci.
To znie ako z cirkusu.
Chlapci z Barrow's Stores.
Barroviánci.
The Tea Club and Barrovian Society.
To je pridlhé.
T.C.B.S.
Neznie vám to ako choroba?
Na mene nezáleží.
Ale prisahajme si oddanosť.
Presne.
T.C.B.S. Súhlasím. Čo budeme robiť?
Zmeníme svet.
Aha, to je prosté.
Umením, ty šašo. Prostredníctvom moci umenia.
Bratia, pridáte sa k druhom
v snahe o zmenu sveta?
- Áno. - Áno.
Helheimr!
- Helheimr! - Helheimr!
Helheimr!
”Nie sme asi stvorení
behať s vlkmi,
biť sa
ako štence, nenásytné...‟
”... prišli Norny
určiť kráľovičovi osud,
vraj bude najchýrnejším bojovníkom,
považovaným za najlepšieho princa.
Svižne splietali pradivá osudu
znepokojovali pevnosti v Brálunde...‟
Tadeto, nech sa páči.
Nemám klobúk.
- Čože? - Nemám klobúk.
To nič.
Aj tak v nich vyzerajú smiešne.
Čo to znamená?
Taký nezmysel.
O starcovi, čo pozoruje nešťastnú žabu.
Nevie mäkko dopadnúť, tak ju zožerie pes.
- To si vymyslel ty? - Áno.
Celý jazyk?
Časovanie, slovnú zásobu, všetko.
Môj alší jazyk bude ľubozvučný.
- "Cellar door." - Dvere do pivnice?
To je asi najmelodickejšie slovo.
"Cellar door." Tá klesavá melódia.
Zaoblenie úst.
Cellar door.
Ke ho stále opakuješ, znie priam čarovne.
Cellar door.
- Je to hlúposť. - Ke to povieš takto.
Slovo nie je krásne pre svoj zvuk.
Cellar door.
Ale pre spojenie zvuku a významu.
Dvere do pivnice,
teda niekam, kde sa môže stať niečo čarovné a záhadné.
Práve si zavrhla základ celého môjho jazyka?
Jazyk je nanič
bez tohto podstatného faktu.
- Skutočne? - Isteže.
Počúvaj.
Ruka.
- Možno je to pekné slovo... - Veru je.
Ale znamená omnoho viac,
pretože sa spája s veľa vecami.
Dotyk.
Veci nie sú krásne pre to, ako znejú.
Ale pre to, čo znamenajú.
- Rozprávaj mi. - Čože?
Príbeh o Cellar Door.
- Nemôžem. - Prečo nie?
Ja musím hrať...
To je niečo úplne iné.
Rozprávaj.
V akom jazyku chceš.
- Nebu smiešna. - Legendu o Cellar Door.
Nie som cvičená opica.
Začína sa príchodom hrdej a neústupčivej princeznej.
- V tom máš pravdu. - Žiada zábavu.
Princezná Cellardoor sa nudí.
Nebavia ju torty a koláče,
- jemný porcelán... - Nie.
Túži po inom živote.
- Nie je to meno. - Čože?
Je to niečo iné.
Cellardoor. To nie je meno pre princeznú.
Cellardoor...
je miesto.
Starobylé miesto.
Nedostupné, dostaneš sa tam iba po strmej skale.
Visí na... nie.
Nie?
Nie po skale.
Dvere...
... cesta... chodník.
Chodníkom cez hustý tmavý les.
Naozaj?
A v srdci Celladooru je svätyňa
a v nej neobyčajný pohľad.
Hrdá a neústupčivá princezná?
To miesto si ctia všetci, čo ho poznajú.
Posvätné miesto a v jeho strede...
Čo?
Stromy.
Stromy?
Jeden čierny ako eben, druhý biely ako kosť.
Ich miazga obsahuje smrteľný jed.
Ale rástli spolu po tisíce rokov.
Opierali sa o seba, akoby bojovali alebo...
Ich korene,
konáre tých stromov sa k sebe naťahovali, prepletali sa,
ovíjali,
až z nich bol jeden hrčovitý kmeň.
Jedovaté miazgy sa zmiešali
do životodarného nápoja.
Vody Celladooru.
Čo spôsobuje?
- Čo spôsobuje? - Áno. Čo spôsobuje?
- Ke ju vypiješ... - Áno?
Ke ochutnáš vodu Celladooru,
získaš zrak.
Nie ten obyčajný.
Pohľad do najhlbších, najtemnejších zákutí ľudského srdca.
Je to mocné, nenásytné kúzlo.
Kúzlo, aké ešte nik nepocítil.
Prečo si to urobila?
Naplnil ma duch Cellardooru.
Teraz ty.
Nie.
Čo najhoršie sa môže stať?
Nemáš sa učiť?
Ale iste. V aka.
- Znie to vzrušujúco. - Áno.
Netvrdím, že všetko, čo povedia,
je fascinujúce.
- Bude to dobré. - Áno.
Sná som vhodne oblečená.
Ešte čaj?
O čom sa obyčajne rozprávate?
O všelijakých zaujímavých veciach.
- Ozaj zaujímavých. - A fascinujúcich,
vieš, vtedy sa nesnažíme zmeniť svet.
Ke nemeníme svet,
zameriavame sa najmä, slečna Brattová...
Prosím, Edith.
Na prijímacie skúšky.
Všetci idete na Oxford?
Tolkien a ja.
Títo dvaja na Cambridge.
- Zradcovia. - Ste nervózni?
Robbie nie je.
Neverím na skúšky. Napíšem, čo si myslím.
Nech si ma známkujú.
Aký prevratný prístup.
čakujem.
Rád by som vás počul hrať na klavíri, slečna...
Edith.
Hrá úchvatne.
Ty komponuješ, však, Christopher?
Áno.
- Aj ho uverejnili. - Páni!
Akých skladateľov máš rada?
- Romantických. - Aj ja.
Beethoven. Brahms. Wagner.
Wagnera oceňujem. No neviem, či ho mám rád.
”Oceňuješ‟ ho?
Áno. Ako nositeľa emócie, chápeš.
Jeho opery... sú akosi...
Milujem Rheingold.
- Podľa Christophera sú pridlhé. - Nie.
Nikto ti to nezazlieva.
Príbeh o čarovnom prsteni nemá mať šesť hodín.
Nevieš, o čom hovoríš.
Iste, opery sa môžu zdať zdĺhavé a náročné,
ale moja hudba bez ohľadu na dĺžku
musí mať srdce. Pocit omámenia...
- Prepáčte, musíme ísť. - Už?
Pani Faulknerová si robí starosti.
Máme tu plno čaju.
Čakajú nás skúšky a ja sa musím učiť.
Prepáčte. Majte sa.
Rada som vás spoznala.
- Ahoj. - Dovidenia, Edith.
Prinesiem kabáty.
Hanbíš sa za mňa?
Čože?
Inak to nedáva zmysel.
O čom to hovoríš?
Ty predsa vieš, ako trávim dni.
Videl si ma. Som spoločníčka.
Väzenkyňa.
Nemám tajné literárne spolky.
Žiadny únik.
Hrám na klavíri pre pani Faulknerovú.
Sentimentálne hrôzy.
Večer pri nej sedím. Čítam s ňou. Šijem s ňou.
Počúvam ju.
Milujem Wagnera.
Chcem o ňom hovoriť. Diskutovať. Debatovať.
Ale ty...
Kryte sa!
Bežte!
Asi sme v bezpečí.
Už je dobre.
Zostaňte tu, pane.
Zostaňte tu.
Nevieš niečo veselšie, drahá?
”Tvary v hmle
Už dávno sme sa nevideli
Bledé ruky a tváre, mĺkve oči
S vencom mŕtvych rokov ste sa objavili
Zo spomienky, ktorá nikdy nekončí
Jeden je vysoký a hladký
Pri ňom bojuje sa dobre i miluje
Iba škvrna smrteľnej hádky
Iba tá a mnoho rokov nás oddeľuje‟
- Hrozná. - Skvelá.
- Netrep. - Nie je hotová.
Je krásna.
Taká grécka. O láske druhov.
Veľmi emotívna. Môžeš byť hrdý.
Kto alší? Tollers?
Nemám nič nové.
Naozaj?
Ak teda Tolkien takto zrádza bratstvo,
ukážem vám niečo zvrhlé.
To bude niečo zlé.
Dobrotivé nebo.
Bohužiaľ, iba kópie.
Potrebujem živé modelky.
To však nemám šancu.
Tento si asi nemaľoval ty.
Otcovu aristokratickú pretvárku?
Len dodám, že nemá pušku,
majestátny dom ani svorku kokeršpanielov.
Naozaj si nič nenapísal?
Neinšpirovala ťa slečna Brattová?
Netrep, Wiseman. S Edith len bývame v jednom dome.
Takže jej srdce je nezadané? Dobre vedieť.
Nič nepíšeš?
Neviem sa do toho dostať. Som nesústredený.
Vieš, čoho je to príznak?
Zápchy?
Lásky. Opätovanej či nie.
Áno. čakujem.
Aký úžasný ponor do ľudskej duše, Chris.
Škoda, že sa neodráža v tvojej hudbe.
Prekvapuje ma, ak čakáš, že ti uveríme
jediné slovo.
Čo to znamená?
Tajil si pred nami rozkošnú slečnu.
Ktovie, čo ešte skrývaš.
Christopher.
Ženu, tri deti a ranč v Argentíne. Ke sa pýtaš.
Bral by som Tolkienov tajný život, čo, Geoff?
Nemôžeme jednoducho hrať?
Nemal byť preč?
Áno, mal.
Je...
Geoffrey, daj sem. čakujem.
Kam mám dať tieto?
Rýchlo.
- Pane. - Pán riaditeľ.
Čo to má byť?
Smiem si pozvať priateľov.
Kým ste preč.
Tete je lepšie.
Vrátil som sa.
Mám prácu. Pošli ich domov.
Sľúbil som im, že môžu prespať.
Ale okolnosti sa zmenili.
Pôjdu domov.
Helheimr.
Nebu smiešny.
Helheimr.
Kedy, ak nie teraz?
Pane!
Nerád by som vzal späť prísľub pohostinnosti.
Je to nezdvorilé.
Je to...
Prepáč. Čože?
Nezdvorilé, pane.
Neslušné, otče. Prišli sa sem učiť.
A hrať biliard.
Áno, a hrať biliard.
Dlho sme sa učili. A sú to moji priatelia.
Dal som im sľub, ktorý,
pri všetkej úcte, chcem dodržať.
Dobre teda.
Gilson. Ty si poondiaty hrdina.
- Prestaňte. - Poondiaty hrdina.
Helheimr.
V nemčine je slovo, v angličtine nemá preklad,
a znamená dar, bojazlivo ponúknutý po hádke.
Drachenfutter.
Doslova ”dračie žrádlo‟.
Tetralógia Richarda Wagnera PRSTEŇ NIBELUNGOV
Takže som dračica?
Wagner napísal štyri opery.
Začína to prsteňom,
ktorý dáva moc vládnuť svetu
a ukul ho trpaslík.
Alberich.
Viem čo-to z germánskej mytológie.
Ak chceš ovládnuť silu prsteňa, musíš sa zriecť lásky.
Podľa mňa je to rozumná voľba.
Lebo ty si chladný Viking.
Dva na hornú galériu.
- Galérie sú plné. - Prepáčte, čože?
Galérie sú plné. Mrzí ma to.
Nemáte vôbec nič?
Ke je plno, tak nie, pane.
Máme miesta na prvom balkóne.
Prvý balkón.
To je päť šilingov.
A od návštevníkov žiadame,
aby boli vhodne oblečení, pane.
Po .
Edith.
Po za mnou.
- Prepáč. - To nič.
Ponižujúce.
Rátal som pence. Taká hanba.
Takto nebudem žiť.
Ani ty.
- Tie lístky... - Nejde o lístky.
Ale o to nestratiť ľudí, ktorých máš rada.
Starať sa o nich.
Moja mama...
Bola chorá.
Neviem, čo jej bolo.
Ale keby som mohol zaplatiť lekára, možno by...
Možno...
Prepáč. Toto nevyšlo.
Ale bol to milý nápad.
Začnite.
Prijímacie skúšky na Oxford. Strana 1.
Je deväť hodín, máte na to tri hodiny.
Veľa šťastia.
Môžem to skúsiť znova.
Skúsim to znova a prijmú ma.
To nestačí. Potrebuješ štipendium.
Obávam sa, Ronald.
Gilson určite štipendium nepotrebuje.
A Geoffrey Smith...
Priatelia za to nemôžu.
Pomáhame si, povzbudzujeme sa.
Tvoja spolubývajúca. Slečna Brattová.
Edith za to nemôže.
Videli ťa vychádzať z jej izby. V noci.
Rozprávali sme sa.
- Tak je to pravda. - Áno.
Večer pred skúškami
si s ňou šiel do divadla.
Ani to s tým nemá nič spoločné?
Ronald, ve ani nie je katolíčka.
Vaša matka sa obetovala.
Vedela, že umiera
a zverila vašu budúcnosť a vzdelanie mne.
Mienim jej dôveru naplniť.
Teraz si musíš vybrať,
či budeš nasledovať jej príklad.
Asi nerozumiem.
Žiadam ťa, vyhýbaj sa slečne Brattovej.
To je smiešne. Neférové.
- Aj tak. - Nie.
Nemôžem. Nechcem.
- Som tvoj opatrovník... - Áno, ale nechápete.
- Výborne to chápem. - Nie, otče.
Milujem ju.
Kiežby...
Ronald, kiežby si si mohol dopriať všetko, čo ostatní chlapci.
- Kiežby... - Iba žiarlite.
Nič mi neprajete. Žiarlite.
To sú plané reči. Ste kňaz.
Nepoznáte lásku.
- Počúvaj. - Mám byť sám.
Mám byť sám ako vy.
Tak žiť nebudem.
Ak to budeš cítiť rovnako, ke budeš mať 21,
rob si, čo chceš.
Dovtedy máš isté povinnosti.
A ty ich splníš, Ronald.
S Božou pomocou ich splníš.
Nesmiem znova zlyhať.
Vieš, čo sa stane, ak ma nevezmú na Oxford.
Môžem byť kňaz, ale po celibáte
netúži ani jeden z nás.
Edith?
Iba kým nebudem dospelý.
Preboha, nerob z toho drámu.
Je to jedno.
To nehovor. Nie je to jedno.
Neviem, prečo to berieš tak vážne.
Iba sa život vracia k normálu, do reality.
Nevzdám sa našej budúcnosti. Preto...
Odmietam sa jej vzdať.
Ale isteže sa vzdáš.
Rýchlejšie, než si myslíš.
- A ja tiež. - Nie.
Edith, prosím ťa. Pozri...
Uverila som,
že pre ľudí ako my existuje šťastný koniec.
Ale neexistuje. Nemôže.
Pre teba sa to skončí šťastne.
Nech sa ti na Oxforde darí.
Nie. Edith.
Musíte mi pomôcť.
Musím si oddýchnuť, Sam. Nájdite Geoffreyho.
- Ja vás tu nenechám. - Sam.
- Nenechám vás tu. - To je rozkaz.
Nájdite ho a povedzte mu, aby nestrácal nádej.
Povedzte mu, že T.C.B.S., že my...
Nech to prežije.
čakujem, Sam.
- Je to drak? - Je to drak.
Preboha.
Už som hovoril...
Kulisy hry sú inšpirované...
OXFORD, ANGLICKO
- A o čom to je? - No...
- Ty si teda básnik? - Nie, to je Geoffrey.
V Oxforde by ste mali pridať.
- Kam alej? - Povedzte.
Kde by sme...? Prepáčte.
Jasné.
Ukradneme omnibus?
- Gilson! Mlč! - Rýchlo!
V tomto zápase hrali oxfordskí muži
proti cambridgeským chlapcom.
Rozhodca bol slepý.
Vyhlasujem
tretiu oxfordskú schôdzu T.C.B.S.
za otvorenú.
A vítam
dámy z Eagle and Child,
našich hostí.
Nech sa naše schôdze konajú v opustených omnibusoch.
”Opustený‟ je prehnané.
Trochu.
Čo je T.C.B.?
T.C.B.S.
Tuším sa ti nepáčim, pán Vlamač.
- Prepáč. - Ospravedlňujem sa zaňho.
- Po niekom túži. - Čože?
Po rozkošnej slečne Brattovej.
- Nevšímaj si ho. - Kto je to?
- Nikto. - Naozaj?
Posledné mesiace si telo bez duše.
Nepatrí sa hovoriť o nej, ke si so mnou.
Máš pravdu. Prepáč, Myrtle.
Som Beryl.
Vidíš? Objíma krásku,
a nepamätá si jej meno.
Prepáč, že ti moje starosti kazia zábavu.
Ty si sa rozhodol. Nik ťa nenútil.
- Čo? - Edith či Oxford.
Vybral si si Oxford.
Si v omnibuse s tromi kráskami
a s priateľmi. Bav sa!
- Nik ma nenútil? - Aha, ten kňaz,
- tvoj patrón. - Chris, kroť sa.
- Nechápeš to. - V aka za večer.
Chceš viac Oxford než ju.
Nemal som na výber.
Preto si hnusný? Čo je s tebou?
Bu ticho!
Preboha, Tollers.
Chris, prepáč.
- Dopekla, Tollers. - Si v poriadku?
Na intelektuála máš pôsobivý pravý hák.
- Udri ma. Prosím. - Nie.
- Vráť mi to, Chris. - Zabudni.
- Zabudni na to. - Prosím ťa.
V poriadku.
Bolo to odo mňa hrozné. Prepáč.
Pochop, Tolkien,
ty úbohá výtržnícka sirota,
že sme tvoji bratia. Za každých okolností.
Áno, isteže.
Presne.
Toto je viac než priateľstvo.
Je to spojenectvo.
Neporaziteľné spojenectvo.
Helheimr!
- Helheimr. - Stále zle.
Vždy to vysloví zle.
- Chcem sa napiť. - Kde sú dievčatá?
Vystúpte.
George, podrž dvere.
Vyšiel si živý a zdravý.
Ráno idú za rektorom.
Čo ty?
Gilson a Wiseman, cambridgeskí pľuhavci,
už mohli odísť.
Ja som to šťastie nemal.
Zajtra sa k tebe pridám u rektora.
- Smrť pokarhaním. - Prepáč, Geoff.
- Nie je to tvoja vina. - Je.
Nebyť mňa, bol by si teraz v náručí krásnej Mary.
Len čo som prejavil záujem,
začala rozprávať o svojom milom.
Mne sa darilo, Wiseman mi to pokazil.
Rektor napísal mojej matke.
Po tomto nemám šancu byť básnikom.
Pominie sa z toho. A som vybavený.
Geoffrey prišiel len o kariéru. Čo ty, Tolkien?
Vyhodili ma.
To nemyslíš vážne!
Nemôžu ťa vyhodiť za piknik v omnibuse.
To bola posledná kvapka.
Nemal som dobré známky.
Podľa rektora nemám vlohy na filozofiu
a iba vlažný záujem o starých Grékov.
Nemám štipendium.
Ale preto nemusíš skončiť.
Samozrejme. Som to ale hlupák.
Ke sa mama vráti z Monte Carla,
požiadam ju o šek.
Čo budeš robiť?
Do konca roka mám štipendium.
Potom si musím platiť školné sám.
Čo nemôžem, takže si asi nájdem prácu.
Akú?
Vrátim sa do Birminghamu, budem robiť v pekárni.
Alebo šiť topánky pre bohatých chumajov ako vy,
čo budú mávať peniazmi.
Hodili by sa mi nové oxfordky.
Ale vážne,
ty máš z nás najväčšie vlohy.
Priznám sa, občas
ťa za to neznášam.
Z nás všetkých
by práve teba nemali vyhodiť.
Takže zajtra posledný zápas.
Už vás nemôžeme viac ničiť.
Prosím ťa.
Wiseman, zastav ho!
- Dobrá práca. - V aka.
Dobrá hra.
- Výborne si bežal. - Dobre si hral.
Celkom ti to šlo.
Aký bol výsledok?
Dobrá hra, chlapci.
Dobrý deň, matka.
- Dobre si hral. - čakujem.
- Platí tá večera? - Áno. O siedmej.
Príde aj tvoj otec.
Pani Smithová.
Smiem na slovíčko?
Áno?
O Geoffreym a tej veci s rektorom.
Je to nedorozumenie.
Nechcem o tom hovoriť.
Ja môžem za to, čo sa vtedy stalo
a riadne ma za to potrestali.
Prosím vás, nezhoršujte to Geoffreymu.
Je to ten najpilnejší človek. A najmilší.
Chce, aby ste naňho boli hrdá.
A je talentovaný.
Asi sa nehodí...
- Bola to vaša vina? - Áno, a vyhodili ma.
Nemusíte sa báť môjho vplyvu.
A...
Aký talent ste to spomínali?
Je básnik.
Vyšli mu básne v univerzitnom časopise.
Zabil by ma, ale je dobrý.
Želám vám pekný deň.
Pán Tolkien?
- Pre vás. - čakujem.
Študenti nešliapte na trávnik!
Viete, koľko je hodín?
Starý somár!
Wright, ten je váš?
Nemyslím si.
Starý...
Dolu z trávnika!
Zdravím ťa, Earendel,
najjasnejší anjel, zoslaný ľu om.
Ronald, vstávaj.
To som ja. Vstávaj.
- Som hore. - Zobudil si celú školu.
Dvakrát ma nevyhodia.
- Spamätaj sa. - No nie?
Geoff, sadni si.
Napi sa. Skvelá whisky.
Nechcem. Spamätaj sa, John.
Nechceš ísť na svadbu?
Čože?
- Krásnu, anglickú... - John.
- letnú svadbu. - Táraš.
- Edith. - Gratulujem.
Napísala mi.
Zasnúbila sa. Ide sa vydávať.
John, to je hrozné.
Prepáč, nezvládam to.
- To je v poriadku. - Prepáč, Geoff.
To je dobré.
Dobré.
Som tu.
Pozdravte sa!
Ako sa cítiš?
Fantasticky.
Výborne.
A toto bol skvelý nápad, akujem.
Milovať niekoho,
kto ti z akýchkoľvek dôvodov neopätuje city,
je bolestivé.
Ale počúvaj básnikov
a možno v takej láske nájdeš krásu.
Horí jasným plameňom.
Nikdy ju neskalí realita ani všednosť.
Je číra a silná dnes,
ako bola v prvý deň.
A v tom je istá krása,
podľa mňa.
Aspoň ja tomu verím.
čalší, čo trepe nezmysly.
Čo vravíte na základy gótčiny?
Nie zlá kniha. Má veľmi dobrý predslov.
Ale nie je tam veľa z jazyka.
- To je škoda. - Áno.
- Včera v noci... - Bože, videli ste to.
Počul som jazyk, ktorý nepoznám.
Isteže, počulo to azda celé grófstvo
až po Chiltern Hills.
- Bol som opitý. - Nepochybne.
Bol to nezmysel.
Jazyk, čo som vymyslel pre víly.
Začul som v ňom fínčinu.
Áno, dosť som z nej ukradol.
- Neukradol. - Nie?
Jazyky nekradnú.
- Aha. - Ovplyvnila vás.
Prepáčte, nezachytil som meno. Ja som...
Tolkien. Ronald. Exeterská fakulta.
Prepáčte.
Dieťa ukáže prstom a naučí sa slovo.
Strom.
Neskôr sa naučí odlíšiť tento strom od ostatných.
Naučí sa jeho meno.
Hrá sa pod ním. Tancuje okolo neho.
Hľadá pod jeho korunou tieň či útočisko.
Bozkáva sa pod ním, spí pod ním,
sobáši sa pod ním.
Pochoduje okolo neho cestou do vojny,
kríva okolo neho cestou domov.
Vraj sa v tom strome ukrýval kráľ.
V jeho kôre azda prebýva duch.
Jeho jedinečné listy
sú vytesané do náhrobkov a pamätníkov jeho pánov.
Z jeho dreva mohli stavať galeony,
ktoré zachránili jeho predkov pred vpádom.
A toto všetko,
všeobecné aj konkrétne,
národné aj osobné,
cíti a vie,
nejasne si to vyvoláva
pri vyslovení jediného zvuku.
Oak - dub.
Anglosaské slovo. Starogermánske.
Príbuzné staronórskemu. Eik.
Jazyk nie je nikdy nezmyselný.
Jazyk je zmysel.
Dejiny. Vrstva za vrstvou.
Slovo bez významu je čo?
Iba zvuk.
Toto mi už raz ktosi povedal.
Predpokladám, že oveľa stručnejšie.
V knižnici nájdete jeden či dva pôvodné gótske texty.
Pozrite sa na ne.
Nemôžem si len tak vypýtať originály.
Povedzte, že vás posiela profesor Wright.
ZÁKLADY GÓTSKEHO JAZYKA JOSEPH WRIGHT, PH.D.
Neunúval by sa.
O to nejde. Je to asi najlepší filológ,
na gótčinu určite.
Možno mu to lichotilo.
Isteže.
Tú knihu si nikto nepožičal 1 500 rokov.
No, ja áno, minulý týždeň.
- Aká je? - Nechcem prezrádzať pred ním.
Nebude ju čítať.
Bu te ticho. Nie je to vtipné.
Počuj, Tolkien, ty si nemožný.
Toto je tvoja šanca, nechápeš?
Profesor naznačuje, aby si prebehol.
- Čo tým myslíš? - Láka ťa na svoju katedru.
- Prepáčte. - Má pravdu.
Nemôžem len tak vtrhnúť na filológiu.
Prečo nie?
Lebo nemám štipendium.
Podľa teba na filológii
nedávajú štipendiá?
Hlavne ak je niekto génius na jazyky.
Somár.
Pán profesor!
- Profesor Wright. - Áno.
Rozmýšľal som nad tým dubom. Nad jeho symbolizmom.
Strážny strom, posol zmeny.
Fascinujúce. Študujete pestovanie stromov?
Nie, filozofiu. Ale rád by som...
Preto za vami bežím, chcem zmeniť oblasť.
- Študovať filológiu. - U mňa?
Áno. Som Ronald Tolkien.
Ja som pod vaším oknom vykrikoval
v skomolenej fínčine.
A to je podľa vás odporúčanie?
Viem, je to nezvyčajné, ale objavil som svoju pravú vášeň,
pracujem na nej celý život...
Smiem byť úprimný, pane?
Ani neviete, ako by som to uvítal.
Potrebujem štipendium.
Aby som mohol študovať filológiu. U vás.
A urobím hocičo,
aby som vás presvedčil.
- Hocičo? - Áno.
Nie.
- Nie? - Nie.
Lebo ak vám dám pokoj na prácu,
prídem o česť učiť sa od vás
a to by zmarilo zmysel
celej tejto pre mňa dosť desivej scény.
- Tolkien. - Áno.
- Germánsky pôvod. - Asi áno.
Azda anglosaský.
- Presne. - Tollkühn.
Zrejme nepotrebujete,
aby som vám to slovo preložil.
Neuvážený.
- Pán profesor... - Mám plnú triedu, pán Tolkien.
Plnú triedu študentov, ktorí prekladajú staroangličtinu
aspoň tak rýchlo a šikovne ako vy,
a už majú za sebou dva semestre.
Pekný deň.
Helheimr.
Pán profesor.
Odmalička ma fascinujú jazyky.
Milujem ich. Nejaké som vymyslel.
Celé jazyky. Pozrite.
Je tam... všetko.
Z Breost-hord. Zo srdca.
Z pokladu hrude.
A tie kresby?
Píšem príbehy. Legendy.
Ve načo je jazyk?
Vari nie na pomenovanie vecí?
Je to životodarná sila kultúry, národa.
- Áno. Presne tak. - Presne.
Môžete napísať 5 000 slov
o vplyve nórskych prvkov v Gawainovi?
Samozrejme. Kedy to chcete?
Dnes večer.
Stredná zem.
”Obaja bratia zhromaždili bojovníkov
Povedali svojim drahým rodinám,
nech vydržia v ťažkých časoch
a použijú zbrane, hoc by ustali‟
Ako sa držíte rytmu poézie,
máte preň cit.
Musím vám povedať, pán Tolkien,
s niečím takým som sa ešte nestretol.
Nikdy.
”Byrthwold prehovoril...‟
”Byrthwold prehovoril, ohnal sa štítom...‟
Vojna! Anglicko vstúpilo do vojny!
Nemecko obsadilo Belgicko!
”Povedal bojovníkom chrabro.
Nájdite odvahu
rozpáľte srdcia,
posilnite ducha, ke síl ubúda
Tu leží náš pán, rozsekaný na kusy
statočný muž v špine‟
VÝSTREDNÝ ODEV V ČASE VOJNY... NEVLASTENECKÝ
KRÁĽ A KRAJINA VÁS POTREBUJÚ NARUKUJTE
POTREBUJEME KAŽDÉHO ZDRAVÉHO MUŽA
FOLKESTONE, ANGLICKO
Tak tu si, Chris.
Dámy a páni, Robert Gilson.
Gilson!
Pozývaš ma do tanca?
Prehral si stávku?
Závidia mi ich.
Mýlia si ťa s cisárom.
Čo je toto? Vojna či ples?
- Prvotriedne fúzy, Gilson. - čakujem.
- Potrebuješ sa napiť. - Presne tak.
- Už sme všetci, Tolkien. - Áno.
Pripijeme si?
Na budúce schôdze T.C.B.S. Po celej Európe.
Na zdravie, páni.
- Páni. Smiem? - Prečo nie.
Pohľad dopredu, Tolkien.
Vyletí vtáčik!
Helheimr!
V mojej hre sa Francúzka
zaľúbi do Angličana.
Ohoľ sa, ak chceš hrať Francúzku.
- Na zdravie. - Ešte jeden?
Wiseman zaspí prvý.
- Prijímam stávku. - Zarobím.
Veľa šťastia, Ronald.
Toto ti vezmem.
Skúsim zdržať lo .
- Čo tvoj brat? - V poriadku.
Už je vo Francúzku.
Čo ty? Čo tvoja hudba?
Učím hru na klavír. Hlavne malé dievčatá.
Nie veľmi dobré.
A si zasnúbená.
Je veľmi milý.
Pozorný. Dobrý človek.
- Musím ti niečo povedať. - Ronald...
Urobil som obrovskú chybu,
neprejde deň, chvíľa,
aby som na teba nemyslel.
Si tá najúžasnejšie osoba na celom svete.
Si odvážna, dôvtipná, talentovaná,
hrdá,
neskutočne, úchvatne,
si inteligentná, energická,
taká plná života.
Zaslúžiš si byť naozaj šťastná.
Nie. To nie.
Nezaslúžiš si byť šťastná...
Chcem povedať...
Zaslúžiš si oveľa viac.
Zaslúžiš si kúzla.
Táto je tvoja?
Ascanius.
To znie ako z tvojich príbehov.
Áno. ”Ľutujte úbohých obyvateľov kráľovstva Ascanius.‟
Prečo ich máme ľutovať?
Pre ich hroznú minulosť. Pre ich hanbu.
Ich ľútosť.
Mali by si odpustiť.
Nemôžu.
Lancashirský regiment na Ascanius!
Mal by som...
Bolo to veľmi príjemné.
Dovidenia, dievčatko.
Edith.
- Ľúbim ťa. - Ľúbim ťa.
- Veľmi ťa ľúbim. - Ja viem.
Nemôžem s tým nič robiť.
Ja viem. Ani ja.
Musím ísť.
- Preži to. - Áno.
A vráť sa mi.
Preži to a vráť sa mi.
Pane, našiel som ich. Vstávajte!
- Našiel som 19. lancashirský. - Geoff.
Musíte vstať.
Nájdeme vášho priateľa. Sme skoro tam.
Páľte!
Rebrík!
Nasuňte bajonety!
- Nemôžem. - Cho te, vojak.
Geoffrey!
- Tadeto! Rýchlo! - Do toho, lancashirskí!
Geoffrey!
Kde je plukovník Geoffrey Bache Smith?
Už vyšiel zo zákopu.
- Nie! - Áno. Prepáčte.
- Geoffrey! - Zranených nechajte.
Geoffrey!
- Čo robíte? - Nehýbte sa.
Na rebríky!
Geoff!
Geoffrey!
Nespomaľujte!
Geoff!
Ronald!
Geoff!
Ronald!
Geoffrey!
Ronald!
Geoff!
Čo?
Ronald!
Geoff!
Ronald!
Geoff!
Geoffrey!
Plyn!
Nasa si masku!
Plyn!
Ahoj.
Nesadaj si.
Veľmi dlho si spal.
Mal si zákopovú horúčku, ale si v poriadku.
Si doma.
Chcel som ho nájsť.
Koho?
Geoffreyho...
Počul som ho...
Počul som ho.
Geoffrey je... mŕtvy.
- Zomrel pred niekoľkými týždňami. - Čože?
Nie.
Robert Gilson... zasiahli ho.
Tiež je mŕtvy.
Robbie a Geoffrey.
Mrzí ma to.
Ron, mrzí ma to.
Ale ty si v poriadku. Si doma. Všetko...
Všetko bude dobré. Sľubujem.
Každý deň trávim s matkami, vdovami.
Čo im mám povedať?
Vaši synovia padli vo vojne, čo skoncuje so všetkými vojnami.
A čo im vravíte?
Slová sú márne. Aspoň tie moderné.
Používam liturgiu.
Myslím, že vo vzdialenosti je istá útecha. V prastarých veciach.
Kým si bol chorý,
slečna Brattová sa od teba nepohla.
Ani raz.
Bolo správne, že si sa o ňu usiloval.
čakujem.
Toto ti prišlo veľmi spletitými cestami.
Myslím, že to napísal on v posledných dňoch.
Drahý John Ronald,
je mi veľkou útechou, že keby ma dnes v noci dostali,
veľký člen T.C.B.S. bude žiť alej,
aby vyjadril, o čom som sníval a v čom sme sa zhodli.
Som presvedčený, že smrť jedného člena
neznamená koniec T.C.B.S.
V smrti môžeme byť ako jedinci odporní a bezmocní,
ale nesmie byť koncom nesmrteľnej štvorky!
Nech ťa Boh žehná, drahý John,
vypovedz všetko, čo som chcel vyjadriť ja,
ešte dlho po tom, čo tu nebudem.‟
OXFORD, O NIEKOĽKO ROKOV
- Zdravím, pán profesor. - Zdravím!
Čo robíš tu vonku?
Dnes sme s deťmi mali puding.
Michael si prosil.
S Johnom ti položili misku pred dvere.
Dúfam, že si si dal.
Prepáč, ja...
Prepáč.
Mal som náročný deň. Nič, čo píšem...
- Písaval si pre radosť. - Viem...
- Bola to vášeň. - Je to... nanič.
Ujasni si, čo od toho čakáš,
alebo to nechaj tak.
Pán Tolkien?
Pani Smithová.
Rád vás vidím. čakujem, že ste prišli.
Robert Gilson bol syn riaditeľa školy kráľa Edwarda.
Áno.
Myslím, že si pamätám jeho macochu.
A Christopher Wiseman?
Prežil.
Bohužiaľ je však...
Niektorí sme sa vrátili s inými jazvami.
Sestra prišla o troch synov. Ja o dvoch.
V jednom týždni.
To ma mrzí.
A tu ste sedávali.
Áno.
Veľmi útulné.
V aka, že ste ma sem vzali.
Priam vás tu vidím.
Všetkých.
Živo si vás predstavujem.
Museli to byť veľmi šťastné časy.
Tu sedával Geoffrey.
Rozmýšľal som, či by ste mi dovolili
vydať zbierku jeho básní.
Jeho básní?
Podľa mňa bol veľmi talentovaný.
Chcel by som ho predstaviť ľu om.
A napísal by som k nim úvod.
Neviem, ja...
som naklonená povedať nie.
Bol skvelý. Podľa mňa je to dôležité.
Kedysi som mala rada poéziu.
Občas mi napadne, či tam Geoffrey...
Prepáčte, neviem, na čo by to bolo dobré.
Bolo by to výnimočne dobré.
Verte mi, prosím.
Nepoznala som ho tak, ako by som chcela.
Bol šťastný?
Povedzte.
Spoznal lásku?
Na školu kráľa Edwarda som prišiel ako sirota.
Od samého začiatku, skôr ako sme sa spriatelili,
bol Geoffrey milý.
Srdečný.
Zo všetkých ľudí, čo poznám,
on bol...
On najlepšie stelesňoval,
čo znamená milovať.
A byť milovaný. Naozaj, preto...
Preto je to dôležité.
Pýtate sa, na čo to bude dobré,
na čo sú básnici, spisovatelia,
na čo je dobré umenie.
Je prepotrebné.
Najmä v takýchto časoch. Najmä dnes.
Úvod by bol milý.
čakujem.
Pamätáš, ako sme s mamou bozkávali stromy?
- A načúvali im. - Čo to bolo za temné čary?
Po te, divosi.
- Kto sa chce rozprávať so stromami? - Počkajte na mňa.
- Nad čím dumáš? - Ako sa voláš?
Nebojte sa.
Deti, pomôžete mi s niečím?
- To je domáca úloha? - Nie, ak to poviem správne.
- Chcem vám povedať príbeh. - Aký?
- Je dobrý? - Dúfam.
- Je dlhý? - Veľmi dlhý.
Už sa začal?
Áno, myslím...
Myslím, že tuto hore sa už začal.
O čom je?
O cestách. Dobrodružstvách.
Magických, samozrejme.
O poklade.
A o láske.
Vlastne o všeličom. Ťažko povedať. Asi...
Asi o výpravách, z veľkej časti.
Na ktorých dokážeme, čoho sme hodní.
O odvahe.
O bratstve.
Je o bratstve.
Priateľstve.
- O malých ľu och ako vy. - Nie som malý!
Sú malí postavou. Nie duchom.
A aj o čarodejoch.
- Čarodejoch? - Áno.
A o horách, drakoch, výpravách...
Christopher, ak sa dolámeš,
ja ťa do nemocnice nevezmem.
V diere v zemi
žil
Hobbit.
HOBBIT VYŠIEL V ROKU 1937. BOL TO ZAČIATOK KARIÉRY J. R. R. TOLKIENA,
JEDNÉHO Z NAJUZNÁVANEJŠÍCH AUTOROV FANTASY NA SVETE.
ROBERT QUILTER GILSON A GEOFFREY BACHE SMITH
ZOMRELI V ROKU 1916 V BITKE PRI SOMME.
GEOFFREYHO MATKA VYDALA JEHO BÁSNE V ZBIERKE NAZVANEJ JARNÁ ŽATVA
AJ S TOLKIENOVÝM ÚVODOM.
CHRISTOPHER WISEMAN PO VOJNE KOMPONOVAL IBA MÁLO.
ZOMREL V ROKU 1987.
HOCI ICH PRIATEĽSTVO NEBOLO AKO PREDTÝM,
JOHN RONALD DAL TRETIEMU SYNOVI MENO CHRISTOPHER.
JOHN RONALD REUEL TOLKIEN ZOMREL V ROKU 1973,
DVA ROKY PO EDITH.
MALI SPOLU ŠTYRI DETI.
NA SPOLOČNOM NÁHROBKU MAJÚ NAPÍSANÉ ELFSKÉ MENÁ
Z TOLKIENOVEJ MYTOLÓGIE
O LÁSKE SMRTEĽNÉHO MUŽA
A ELFSKEJ PRINCEZNEJ.
Preklad: Lucia Halová